Idén már kétszer is felröppent a hír, hogy Izrael megölte Mohamad Deifet, aki az októberi tömeges terrortámadás kiötlője és fő szervezője volt. Legutóbb a múlt héten tűnt szinte 100 százaléknak, hogy a rajtaütés sikerült, de biztosat még mindig nem lehet tudni az esetről.
Izrael nem tudja a helyszínen ellenőrizni Deif halálát, mert a bombázásra kijelölt terület nem esik a megszállása alá. Gáza 2. számú terrorparancsnoka éppen ezért gondolhatta úgy, hogy viszonylagos biztonságban van barátja Hán Júnisz-i villájában, és nem kell az alagútrendszer valamelyik bugyrában bujkálnia.
Izrael biztosra veszi, hogy a támadás idején Deif a körzetben volt
Az illető egy Rafah Szalameh nevű férfi, aki a Hamász középső körzetének katonai parancsnoka. Izrael szerint ő egész biztosan elpusztult a támadásban, mert a hírszerzés szerint a házban tartózkodott, amikor a légierő 2 darab kéttonnás precíziós bombát dobott az épületre.
A robbanások lökéshulláma azonosítatlan számú civil lakost is megölt a közvetlen környéken, amit a Hamász "borzalmas mészárlásként" közölt, 90 halottról számolva be.
Viszont az izraeli biztonsági hatóságok szerint a hely a Hamász kizárólagos felügyelete alatt állt, és az épületek szerkezete is arra mutat, hogy az áldozatok legalább fele a Hamász fegyverese volt. A testőrség a környező barakkokat, istállókat és elhagyott lakóházakat védelmi övezetté alakította át Szalameh megóvására, és a körzetben nem táboroztak vagy laktak civilek.
Légvédelemről azonban nem tudtak gondoskoni, mert mára Izrael gyakorlatilag teljesen felszámolta a korábbi kapacitásokat, főként a Khorhad-15 föld-levegő ütegeket, melyeket Irán szállított a terrorhadsereg számára.
A 30 másodperces rajtaütés során kézi Stinger légvédelmi rakétákat sem lőttek ki.
Deif halálát viszont mostanáig nem sikerült minden kétséget kizáróan igazolni
Korábbi tudósításunkban is feltételesen közöltük a halálhírt, jelezve, hogy az még hivatalos megerősítésre vár. Később ez nem történt meg, és Netanjahu miniszterelnök sem tudott biztosat mondani a támadás eredményéről.
Az előzmények több hétre nyúlnak vissza. Az izraeli katonai hírszerzés bizonyos volt abban, hogy Deif előbb-utóbb csatlakozik az egyetlen emberhez, akiben vakon bízhat és aki viszonylag biztonságos területen lakik. A bizonyosság oka az volt, hogy Deif már régóta olyan egészségügyi problémáktól szeved, amik nem engedik meg, hogy továbbra is hónapokig az alagútrendszerben maradjon.
A parancsnoknak ellátásra volt szüksége vese- és keringési betegségei miatt, emellett általános fizikai állapota is gyönge volt, hiszen korábbi izraeli csapásokban elveszítette jobb szeme világát és a bal lábára lesántult.
Izrael hetekig figyelte az Al-Mawasi körzetben lakó Rafa'a Szalameh brigádparancsnok mozgását és várta, hogy Deif is feltűnjön a helyszínen. A felderítés szerint ez péntek éjszaka meg is történt, amikor Deif személyét egyértelműen azonosították a villa kertjében.
Gallant védelmi miniszter, az IDF vezérkara és a Sint Béth biztonsági szolgálat azonnal összeült, és döntést hozott arról, hogy másnap végrehajtják a támadást, és ehhez bunkerromboló bombákat fognak felhasználni.
A légitámadást követő órákban a Hamász egy nehezen kódolható, de arra utaló üzenetet tett közzé, hogy abból Deif halálára lehetett következtetni. A szöveg szerint "a mártírként elhunyt lovagot ezrek fogják felváltani a csatatéren". Később azonban ez a közlemény törlődött, és a Hamász jelenleg abba az irányba tereli a vélekedéseket, hogy Deif él. A támadás utáni percekben készült felvétel sem igazolja egyértelműen, hogy a terrorparancsnok él-e vagy hal.
A jelentések szerint Szalameh az előző hónapokban hosszabb időszakokat is a telepen töltött családjával és a Hamász más munkatársaival, miközben az IDF csapatai előrenyomultak a közeli Hán Júnisz központja felé.
Meg nem nevezett izraeli tisztviselők azt mondták, hogy Szalameh sokat tartózkodott a föld alatti alagutakban is, de a terepügynökök jelentései szerint a fojtogató levegő miatt egyre gyakrabban kényszerült a szabadba. Ennek oka az, hogy a Hamász kifogyott az üzemanyagból, és emiatt a légtisztítók és -cserélők működtetése egyre nehezebb.
A komplexum egy olajfaliget közepén helyezkedett el, ami megnehezítette, hogy a felderítő drónok munkáját a terület felett. A Walla híroldal informátorai azonban arról számoltak be, hogy Izrael ennek ellenére is tudott információkat gyűjteni, de ennek eszközeit ők sem ismerik.
Ha Deif meghalt, akkor azt a Hamász ideológiai és mozgósítási célokra fogja felhasználni
Vasárnap este az IDF vezérkari főnöke, Herzi Halevi altábornagy elismerte, hogy „még túl korai lenne összefoglalni a támadás eredményeit”, és biztosra vette, hogy a Hamasz próbálja eltitkolni, ameddig csak lehet.
Deif sérthetetlenségének mítoszát viszont erősíti, hogy már nyolc izraeli likvidálási kísérletet túlélt 2001 és 2021 között. Ebből viszonylag könnyen lehet olyan legendáriumot építeni, hogy kilenc élete van, vagy hogy mártír szellemként tovább segíti a szervezet küzdelmét. Ez a kommunikációs kísérlet teljesen bele is illene a Muszlim Testvériség szellemébe, amely a Hamász ideológiai forrása, és már közel 100 éve terjeszti az iszlám hamis értelmezésének extrém szélsőséges formáit.
Ennek alapítója Hasszán al-Banna úgy tartotta, hogy a harcban elesett mártírok nem halnak meg, hanem transzcendens formákban az idők végéig segítik a küzdelmet. E felfogás szerint 'Deif élt, Deif él és Deif élni fog', ami nem ismeretlen más erőszakos ideológiák világában sem.
A szellem-gyártást megkönnyítheti az is, hogy Deifet eddig is árnyékfigurának ismerték és tartották számon, akíről egyetlen fiatalkori kép létezik a világhálón. Nyilvános szerepléseken soha nem volt látható a Hamász vezetői között, írásai vagy nyilatkozatai nem ismertek.
Deif lenne a Hamász 2. számú vezetője (Jahja Sinwar után és mellett) a Gázai övezetben, akit Izrael megöl a háború közepette, miután helyettese, Marván Issza márciusban már meghalt egy izraeli légicsapásban. Előtte a Hamász helyettes politikai vezetőjét, Szalah al-Arurit likvidálta Izrael januárban, Bejrútban.