Ehhez viszont nagyon komolyan kellene venni a Vízimentők Magyarországi Szakszolgálatának tanácsait.
A magyar vízimentők több szempontra is felhívják a fürdőzők figyelmét a biztonságuk érdekében:
1. A tó nagyon más, mint a medence!
Sokan azt gondolják, hogy jól tudnak úszni, mert járnak uszodába. Azt azonban gyakran nem mérik fel, hogy máshogyan kell vízbe menni, máshogyan kell viselkedni a nyílt vizekben, mint egy uszodában. Az a vízbiztonság, amit az uszodákban vagy víziparkokban megszerzünk, hamis biztonságérzetet adhat a nyílt vizekben.
Egy hazai tó vize nem átlátszó, nem egyenletes az alja, akár egész nagy gödrök is lehetnek benne, nincs, minben megkapaszkodnunk, ha elfáradunk, vagy megijedünk valamitől.
2. Nyílt vízben csak az tud jól úszni, aki rendszeresen nyílt vízben gyakorol
A hullámzás, a napsütés, a szél mind-mind rontja egy átlagos úszó teljesítményét, sokszor jelentősen. Ezért soha ne a mélyvíz felé ússzunk, hanem a parttal párhuzamosan, ahol még biztonsággal leér a lábunk! Bőven elég a mellkas alsó részéig érő vízbe bemenni ahhoz, hogy úszni tudjunk, vagy lehűtsük magunkat.
Ez arra a helyzetre is igaz, ha segíteni szeretnénk valakinek. Sokszor fullad tragédiába az, ha a parttól távolabbról kér valaki segítséget, például azért, mert elsodródott a matraccal, és egy jószándékú segítő, nyílt vízi úszástudás nélkül elkezd úszni felé. Végül a segítő fullad meg, vagy mind a ketten. Minden évben történik ilyen haláleset Magyarországon. Ilyen esetben ne úszva induljunk segíteni, akkor sem, ha közel van a parthoz, vagy a bójához a bajbajutott. Ha pedig van vízimentő a közelben, mindenképp az ő segítségét kérjük!
A folyóvizekben még elővigyázatosabbnak kell lenni, mint a tavakban.
Július 25. a Vízbefulladás Megelőzésének Napja
Az ENSZ Közgyűlése három évvel ezelőtt döntött úgy, hogy július 25-ét a Vízbefulladás Megelőzésének Napjává nyilvánítja, mert vilászerte ez az egyik vezető halálok az 1-24 éves korosztályban.