Ha abból indulunk ki, hogy a júniusban tartott olasz önkormányzati választások fokmérői a jövő évi parlamenti választásoknak, akkor az olasz hatalmi térkép jelentős átrendeződések elé néz. Még az is megtörténhet, hogy az országnak egy szélsőjobboldali pártot vezető női miniszterelnöke lesz.
Ha elfogadjuk azt az alaptételt, miszerint az olaszországi önkormányzati választások általában előre jelzik, mi lesz a parlamenti választások eredménye, akkor jó esély van rá, hogy Itália politikai térképe alaposan átrendeződik 2023-ban. Ennek pedig elsősorban Giorgia Meloni és pártja, a Fratelli d’Italia (FdI) lesz az oka.
A Meloni-féle Olaszország Fivérei párt jelenleg a legnépszerűbb ellenzéki erő az olasz politikában, egyben a június 12-én tartott önkormányzati választások első fordulójában kiugróan jól szereplő jobboldali koalíció vezetője is. Az Euronewsnak nyilatkozó szakértő és a kritikusai szerint neofasiszta párt hónapok óta a közvéleménykutatások élén áll. Mindennek fényében az, hogy Meloni lehet Olaszország következő miniszterelnöke, egyben első női kormányfője, egyáltalán nem tűnik légből kapottnak.
A legfiatalabb miniszter Olaszország modernkori történetében
Az Fdl vezetője Rómában született 1977-ben. Apja szárd származású kommunista (egyben főkönyvelő), anyja pedig szicíliai gyökerekkel és erős jobboldali identitással rendelkező háziasszony. Miután hároméves korában gyufával játszva Meloni véletlenül felgyújtotta a család római otthonát, testvérével és szüleivel a város egyik elegánsabb negyedébe költöztek át. A szülők kapcsolata azonban hamarosan megromlott, az apa pedig a Kanári-szigetekre távozott, ahol saját üzletet indított - magára hagyva lányait és feleségét. Meloni ekkor hétéves volt - apja lépését azonban a mai napig nem bocsátotta meg, és találkozni sem hajlandó vele. Párttársai szerint az apjával való szembefordulás alapvető eleme lett későbbi pártválasztásának.
A fiatal lány hamarosan belevetette magát a politikába: 1992-ben, 15 évesen a neofasiszta Olasz Társadalmi Mozgalom (MSI) ifjúsági tagozatának tagja lett, majd 18 évesen belépett pártba is. Abba a pártba, melynek egyik alapítója az a Giorgio Almirante is volt, aki aktívan közreműködött a náci bábállam, az Olasz Szociáli Köztársaság létrehozásában és fenntartásában a II. világháború alatt. 2020-ban Meloni ennek ellenére már csak úgy emlegette a pártalapító Almirantet, mint "hazafit", sőt, méltatta "feltétel nélkül szeretetét Olaszország iránt", csakúgy, mint "őszinteségét összeszedettségét és bátorságát."
Meloni egyetemi évei alatt az olasz oktatási minisztérium által létrehozott Student Association fórum vezetője volt - de ezzel párhuzamosan dolgozott babyszitterként és pincérnőként is. Eközben egyre feljebb lépdelt a közéletben: az 1998-as választásokon a római tartomány tanácsosává választották. 29 évesen, a 2006-os általános választásokon bekerült az olasz Képviselőházba is, később pedig a kamara legfiatalabb alelnöke lett. Még ugyanebben az évben újságíróként is elkezdett dolgozni, végül 2008-ban, a negyedik Berlusconi kormányban ifjúságügyi miniszterré nevezték ki. Ekkor volt 31 éves, így ő lett a valaha volt legfiatalabb miniszter az Olasz Köztársaság történetében.
Az "Olaszország Fivérei" neofasiszta, de Meloni mérsékelt benyomást kelt
2012. decemberében Meloni és két párttársa új politikai mozgalmat hozott létre - a párt nevét az olasz himnusz első soraiból kölcsönözték.
"Az Olaszország Fivérei neofasiszta párt - mondta Andrea Mammone professzor, Olaszország egyik legelismertebb kortárs történésze az Euronewsnak. Hozzátette: tagjai közül sokan nagyon pozitívan tekintenek vissza Mussolini rendszerére. Mussolini két unokája is csatlakozott a párthoz, ami elég sokat elmond annak természetéről."
Meloni 2014-ben lett a párt elnöke, majd szövetségre lépett Matteo Salvinivel és annak pártjával. Számos politikai kampányt indítottak együtt Matteo Renzi baloldali kormányával szemben, így pártja hamarosan a (Északi )Ligával együtt euroszkeptikus-populista pozíciót foglalta el.
Meloni mindig is nagy gondot fordított rá, hogy a mérsékelt, kellemes politikus benyomását keltse, aki távol tartja magát a fasiszta dogmáktól és a pártban tapasztalható nosztalgiától - ehelyett inkább a nemzeti-konzervatív képet próbálta erősíteni. Ez persze nem gátolja meg abban, hogy ellenezze a tömeges bevándorlást és az "iszlamizációt" Európában és Olaszországban, és erősebb törvényi és rendfenntartói jelenlétet akarjon. Társadalmi ügyekben nagyon konzervatív nézeteket vall: elutasítja az abortuszt, az eutanáziát és az azonosneműek házasságát.
„Giorgia vagyok, nő, anya és keresztény!” – nyilatkozta magáról korábban, amely mondat az olasz közösségi oldalak egyik legismételtebb és legutánzottabb jelszavává vált; szavaival főként a fiatalokat sikerült megszólítania.
Salvini mellett az egyik legismertebb olasz euroszkeptikusnak tartják, miután többször is kritizálta az eurót és a "brüsszeli bürokratákat" is. Nemrég kijelentette, hogy "Európának lélekre van szüksége" - amivel szándékos párhuzamot vont egy 1957-es, szélsőjobbos magazin címlapjával, mely az európai közös piacot "lélek nélküli Európának" titulálta. Ettől függetlenül azonban élesen elhatárolódik egy, a brexit mintájára italexitnek keresztelt esetleges uniós kilépéstől, és nem győzi bizonygatni, hogy ő egyáltalán nem Európa-ellenes.
Pedig az euroszkepticizmus az utóbbi időben tért hódít az olaszoknál, különösképpen az eurozóna válsága és a migrációs krízis óta - bár az is igaz, hogy az országban már az 1950-es évek óta jelen van az Európa-ellenesség - igaz, akkor még leginkább a fasisztákkal eszmei síkon szembenálló kommunisták voltak legerősebb képviselői.
Mit gondolnak az olaszok Giorgia Meloniról?
Meloni reputációja mindennek ellenére - vagy épp ezért - jónak mondható: összeszedettsége és meggyőző stílusa miatt sok olasz szemében népszerű, sőt a leghitelesebb olasz politikusok között emlegetik. Bőven vannak azonban olyanok is, akik a magával cipelt szélsőjobbos múlt miatt különösen aggasztónak tartják népszerűségének növekedését.
"Egy általa vezetett kormány azt jelentené, hogy az orbáni úton kezd el járni Olaszország - nacionalizmust, unió-ellenességet, bevándorlásellenességet és a nemzetközi szövetségesekkel való állandó feszültségeket" - véli Mammone aki szerint hosszú távon mindez a fasizmus rehabilitációjához vezetne.
Az, hogy Meloni esetleg kormányra kerülhet, sőt, kormányfő lehet, legfőképpen a jogaik miatt aggódó melegközösségeket aggasztja.
"Az olasz jobboldal követi az összes európai szuverenista erő által támogatott propagandát: a nők és LMBTIQ+ emberek jogainak, szabadságának és önrendelkezésének korlátozását. Meloni pedig tökéletesen beleillik ebbe a képbe" - mondta Gianmarco Capogna, a Possibile LMBTI szervezet aktivistája és szóvivője az Euronewsnak.
Annak ellenére, hogy a szenátus tavaly októberben elutasította a homofóbia elleni Zan törvényjavaslatot, Olaszország jelentős eredményeket ért el az LMBT-jogok terén az elmúlt évtizedben, és a közvélemény is kedvező irányba fordult. Olaszország egyébként az egyetlen nyugat-európai állam, ahol nem legális a melegházasság
Meloni alig pár nappal a Rómában megtartott, egyes becslések szerint 900 ezernél is több ember részvételével lezajlott Pride után a spanyolországi Marbellában, a szélsőjobboldali spanyol párt, a Vox által rendezett gyűlésen kelt ki az LMBT-jogok ellen.
"Igen a természetes családra, nem az LMBT-lobbira! Igen a szexuális identitásra, nem a gender-ideológiára" - kiabálta a pódiumról.
Hogyan rendez(het)i át az olasz politikai térképet az önkormányzati választások eredménye?
A tapasztalatok szerint az önkormányzati választások gyakran egyfajta politikai előtanulmányként szolgálnak, megmutatva, milyen hangulatban van épp az olasz közvélemény. Az első körös eredmények után pedig Meloni pártja óriási sikert könyvelhetett el: a jobbközép koalíció után a második helyre futottak be - ez eddigi legjobb eredményük.
A választások második körét június 26-án tartják. A friss közvélemény-kutatások szerint azonban a trend folytatódik: az előrejelzések szerint az FdI Olaszország vezető pártjává léphet elő, melyet jelenleg 22-23 százalékon mérnek.
A középbal Demokrata Párt, bár az FdI mögött végzett, de egyébként szintén jól jött ki a választásokból: visszanyerte ugyanis az észak-olasz Lodi városát és az egyetlen olyan, nem pártszövetségben induló párt volt, mely 17,2 százalékot ért el egymaga.
Ennek épp az ellenkezője volt igaz az egykor vezető erőként számon tartott Öt Csillag mozgalomra, mely megalázó vereséget szenvedett, miután a szavazatok csupán 2,1 százalékát szerezte meg.
Az eredmények Salvininek és a Ligának is kedvezőek, miután 2018-as, rövidéletű kormányalakításuk és a 2019-es európai parlamenti választásokon aratott, 34,3 százalékos sikerük után a Liga bástyájának számító Veronát az első körös önkormányzati választásokon majdnem elvesztették. Bár a Liga és Salvini annak idején üstökösként robbantak be az olasz politikai életbe, tündöklésük és bukásuk is gyors volt: a párt 2020 óta támogatói több mint felét veszítette el - és jórészüket épp Meloni szipkázta el. Szakértők szerint a Liga meggyengülése több dolognak köszönhető: elsősorban a 2019 nyarán összeomló koalíciónak, Salvini kormányból való kizárásának, és a koronavírusjárvány rossz kezelésének.
És hogy a kudarc még fájóbb legyen: a Salvini-által kezdeményezett, az önkormányzati választásokkal egy időben tartott népszavazás az igazságügyi rendszer átalakításáról minden idők legalacsonyabb részvételét érte el - csupán 20,9 százalék adta le szavazatát.
Mindennek eredményeképpen az FdI akár Olaszország vezető politikai erejévé is felküzdheti magát 2023-ig. Ehhez azonban Meloni saját bevallása szerint arra van szükség, hogy a középjobb koalíció egységben, egységfrontot alkotva jelenjen meg - mondta el egy, az olasz tévében adott friss interjúban. "A középjobbnak együtt kell maradnia. Abban a pillanatban, hogy az egység megtörik, mindent elveszít" - véli Francesco Giubilei, konzervatív író és aktivista is.
"A Liga jelenleg arra játszik, hogy kormányon vannak. Az Olaszország Fivérei viszont ellenzékben ül, vagyis jobb eredményeket érhetnek el és nagyobb a merítésük is a szavazók tekintetében: a csalódott Öt Csillag szavazóktól a Liga támogatóin át egészen azokig, akik a Meloni-féle, az elmúlt években véghezvitt konzervatív fordulat miatt alkalmasnak tartják őket arra, hogy kormányt alakítsanak."